Ni blir töntig när hon är med! Vill ni impa på henne?
- Det är mig du är arg på, inte honom. - Spar skitsnacket till patienterna!
Han har rätt, fullkomligt rätt.
Jag kan inte prata med honom.
Du borde nog pröva en ny taktik.
- Skratta, Lowenstein... - På Söderns vis?
Och funkar inte det, så ge honom en snyting.
Vad tycker du om mig, Tom?
Du har ditt på det torra. Du är rik. Din grabb behöver jobba lite.
- Men totalt sett har du det utmärkt. - Du ljuger.
Jag tror att du är mycket sorgsen.
Jag tycker om när du talar sanning.
Och du är nog den första vän jag har fått på länge.
Nu går vi på bio. Kom...
- Ur Savannah Wingos filmarkiv. - Så härligt! Var hittade du det här?
Jag snokade lite. Savannah måste ha sparat dem.
Luke larvade sig jämt.
Det här är från vår examensdag i grundskolan.
- Hoppade ni alltid i påklädda? - Ja, det gjorde vi faktiskt.
- Och det där är din mor? - Ja, det är miss Lila.
- Hon var mycket vacker. - Det är hon än i dag.
- Vem filmade? - Pappa. Han köpte kameran en gång.
Han tänkte sluta med räkfisket, och bli rik på film. Fråga mig inte hur.
Enligt Savannah förlorade han jämt pengar.
Han var motsatsen till kung Midas. Allt han tog i blev skit.
- Vad är det där? Berätta vad det är. - En av min fars fåniga spekulationer.
Han trodde att tigern skulle dra folk till macken, men det blev tvärtom.
Luke var den ende som inte var rädd för odjuret.
Han matade honom... skötte honom...
- Han var väldigt modig. - Och du, då?
Jag slapp vara det. Jag hade Luke...
Här är vår ö, enda stället som pappa egentligen ägde.
När filmen togs, var den värdelös.
Men för Luke var den dyrbarast i världen.
När han blev äldre, for han till Vietnam, och kom hem som hjälte.
Han svor att aldrig mer lämna ön. Det gjorde han inte.
- Vad hände? - Min mor fick ön efter skilsmässan.
Hon sålde den genast till staten. De ville bygga ett kraftverk.
Luke blev galen, kom med hotelser. Staten skrattade.
Han sprängde en byggplats. De slutade skratta.
Och sen?
Han fortsatte sitt privata krig, skadade några.
Savannah och jag försökte stoppa honom, men de sköt honom. Bingo...
Vill du ha nåt kallt att dricka? Kanske en kall öl?
- Hur klarade du av hans död? - Jag skar ihop som en trasig motor.
Och fortfarande inga tårar, på Söderns vis?
Nog gråter jag ibland. På bröllop, när det är OS, under nationalsången.
- Men inte över Luke? - Han kommer inte tillbaka för det.
Nej, men du kanske kommer tillbaka.
Hej, och välkommen hem. Dr Wingo fick ett akutfall på sjukhuset.
Och flickorna sover? Då kan du åka hem nu.
Hallå, tränarn.
Hur har du det?
Vad gör man i ett sånt här läge? Pratar, grälar eller struntar i allt?
- Vill du ha lite juice? - Ja.
- Hur mår Savannah? - Ena dan bättre, andra sämre.
Tycker du om psykiatern, eller litar på henne?
O, ja.
- Vad var det nu hon hette? - Lowenstein...
- Ska jag tända en brasa? - Nej. Det är 33 grader varmt ute.
Du har jämt hållit på traditionerna.
Jack Cleveland vill gifta sig med mig.
- Behöver du rekommendationsbrev? - Det var inte lustigt.
Jag sa det vänligaste jag kunde säga i det här läget.
- Vad vill du själv? - Jag vet inte.
En sida av mig vill bara sticka iväg från ett liv som inte verkar fungera.
En annan sida säger att inget liv kan fungera om jag inte får till det här.
Hur kan jag hjälpa dig, Sally?
Genom att försöka förstå, tror jag...
Förlåt att jag har gjort dig osäker på dig själv.
- Jag kan vara en otillgänglig jävel. - Ibland...
Bara ibland.
Kommer du?
Jag sover här.
Det skulle bli för trassligt.
Men tack för att du frågade.
Pappa är hemma!
- Pappa? - Var är du, pappa?
Vad är det här för skrikande kultingar? Jag är hungrig!
- Ni blir bra med lite senap! - Du kan inte ta mig!
Vem har saknat mig mest? Ta på er seglarskor! Vi ska ut med farfar sen!
- Hej, Jenny. Gillar du tröjan? - Ja, den är fin.
Pappa...?
Är du och mamma osams eller så?
- Nej, allt är bra. - Mig lurar du inte.
Vad ska jag ta mig till med alla skärpta tjejer?
Ge mig en kram.
Kom hit om du vill hjälpa till!
Mamma, jag har fått ett metspö av farfar!
- Jag vill garnera. - Visst får du det. Det är din tårta.
- Ät inte av glasyren. - Jag vill göra en.
Henry? Kom till bordet. Barnen ska blåsa ut sina ljus.
Henry? Hörde du? Vi ska sjunga för Tom och Savannah.
Jag ser på TV.
Kom nu och gratulera dina barn!
Låt bli att ge mig order i mitt hus! Du är bara gäst här! Slå på TV: N!
Snälla mamma, det gör inget! Slå på TV: N igen!
Jag tittade på TV! Jag är less på att du aldrig visar mig nån respekt!
TV: N är trasig, din jävel! Nu kan du se på när dina barn blåser ut ljusen!
- Kom, farfar. Pappa ska öppna nätet. - Jag kommer, mitt födelsedagsbarn.
Jag tog med mig metspöt som jag fick av dig.
Det är nog inte så mycket räkor i.
Först måste man lämpa de här krabborna överbord.
Annars dör de i solen och värmen.
Se upp för stingrockor och havskatt. Vi har långt till sjukhus.
Nu vill jag att du tar en räka och visar hur man tar bort huvudet.
Du tar den med tummen... Få se om du klarar det med en hand.
Du är visst en hejare på det här.
Hämta en låda till den här skräpfisken.
De älskar dig, pappa.
Braves förlorade med 3-0 mot Dodgers i går kväll.
Visste du det, pojk?
Ja, jag vet det, pappa.
Ställ den där. Du kan bli räkfiskare när du blir stor, som jag.
Hej då, flickor! Jag älskar er!
- Hur tar du dig till flyget? - Jag tar taxi.
Jag insåg inte hur mycket jag älskade det här förrän jag åkte bort.
"Min själ går på bete som ett lamm i det stigande tidvattnets skönhet."
- Minns du att du skrev så i ett brev? - Jag skrev jäkligt bra brev, va?
Du har visst träffat nån i New York?
Jag vet inte...
Jag vet.
Nu ska du göra som jag sa, och be Newburys om ursäkt.
Todd Newbury kallade oss slödder.
Och sen visade du att vi är det genom att slå honom!
- Är det inte vackert? - Jag vill hem.
- Hej, Reese. Jag ska träffa min mor. - Stig på. Hon väntar dig.
Tackar. Det är så snällt av dig att ta emot oss.
Det gör jag gärna. Du är lika vacker som vanligt.
Jag brukar säga att framgångsrika karlar alltid är trevligast.
Slå dig ner här. Tom och jag ska pratas vid i mitt arbetsrum.
Det är en orientalisk matta.
Från Orienten...
Om du rör min son en gång till, blir du bete åt krabborna i hela floden.
En Wingo rör aldrig en Newbury.
Och säger du att jag har slagit dig, så kör jag bort er från stan.
Iväg med dig nu.
Det är nog fuktigare än i New York.
Välståndet klär dig, mamma.
- Du fick verkligen vad du ville, va? - Börja inte nu, snälla du.
- Berätta om Savannah. - Hon har fortfarande långt kvar.
Jag har klippt ur artiklar om mental- sjukdomar. Ge dem till psykiatern.
- Vad berättar du för doktorn? - Allt som kan göra Savannah frisk.
- Drick teet innan isen smälter. - Jag tänker berätta om Callanwolde.
- Jag vet inte vad du pratar om. - Jodå, det gör du...
Vi lovade att aldrig prata om det. Jag räknar med att du håller löftet.
Vi var små då. Vi skulle må bra av att prata om det.
- Jag vill inte prata om mitt liv. - Inte ens för att hjälpa din dotter?
Jag hade inte behövt tala om det.
- Jag vill inte prata om det. - Det är ju det som är problemet!
Du ältar bara det som varit! Jag tar farväl, och tänker aldrig mer på det.
Luke, då?
Tänker du nånsin på Luke?
Får du aldrig honom i tankarna?
Vem lärde dig att vara så grym?
Det gjorde du, mamma...
Men du lärde mig att man ändå kan älska nån som nästan har krossat en.
Skulle det värma en mors hjärta?
Du får ha tålamod med mig. Du har gjort mycket som gör mig förbannad.
Det är så mycket oväsen i New York.
Sirener, signalhorn, skrik...
Grädde, inget socker?
- Jag har nåt att berätta. - Jag vet...
Jag vet inte hur...
Säg det bara.
Det regnade...
... och mamma lärde oss att dansa.
En av de få gånger som jag minns att vi hade kul.
De bröt sig in hos oss... tre karlar.
Mamma skrek: "Hjälp oss, Tom." Jag ville göra det, men kunde inte.
En av dem våldtog Savannah. En annan våldtog min mor.
Det löser nog inte alla Savannahs problem, men jag ville berätta det.
Och vad är Callanwolde?
Det är fängelset som de rymde ifrån.
Hur gammal var Savannah när det här hände?
Tretton.
Och... vad gjorde du under tiden?
Jag vet inte...
Inte? Du kanske sprang efter hjälp?
Nej.
- Varför inte? - Jag vet inte...
Varför gjorde du inte det, tror du?
Därför...
Så svarar ett barn.
Du sa förut att...
...tre karlar kom in. Vart tog den tredje vägen?
Var var han?
Berätta om honom.
Han hotade att skära halsen av mig.
Rått kött. Han sa att jag var det.
"Jag vet inget bättre än färskt, rått kött. "
Det som hände mig...
...var ofattbart, bokstavligt talat.
Jag visste inte att det kunde hända pojkar.
Jag ville bara dö...
...särskilt när jag såg Luke.
Luke två, mamma en. Medan jag inte gjorde nånting.
Du kunde inget göra. Du var bara en liten pojke. Du hade inget vapen.
Jag är förvånad att du och Savannah alls överlevde det.
Vad hände efteråt?
Hur klarade familjen det? Din far?
- Vem har sagt att vi talade om det? - Talade ni inte om det?
Inte för nån?
Ni talade väl om det för polisen?
Herregud, Tom...
Mamma sa: " Det är över. Ta ut de här kadavren."
"Städa bort skiten."
Hon var galen.
Hon sa hela tiden: "Det har inte hänt, det har inte hänt..."
Hon sa att om vi sa ett ord om det, skulle hon inte längre vara vår mor.
Hon sa att solen skulle gå upp, och att allt skulle se bättre ut då.
Och när vi hade grävt ner liken-
- gick jag in och tittade till Savannah...
...för att se hur hon hade det.
Hon försökte göra som mamma sagt. Försökte låtsas att inget hade hänt.
Satte upp håret i papiljotter...
Men hon hade satt på sig klänningen ut och in.
Och när pappa kom hem till middan, åt vi som om inget hade hänt.
Gud hjälpe mig...
Jag tror att tystnaden var värre än våldtäkterna.
Tre dar senare försökte Savannah ta livet av sig.
Hon kunde hålla tyst, men inte ljuga.
Och det är det jag gillar så med S ödern...
- Säg nåt, Lowenstein. - Hur känns det?
Jag mår... bra. Jag trodde att jag skulle bli golvad efter det här...
...men jag mår förvånansvärt bra.
- Är du säker på det? - Javisst...
Vad är jag?
Jag är lättad. Byken är tvättad, spöket ute ur garderoben, och jag...
Du har visst verkligen lärt dig att dölja din smärta.
Du har gjort det i hela ditt liv.
Den där trettonåringen lider väldigt mycket än i dag.
Gör inte så här mot mig, Lowenstein.
Jag kan känna din smärta, Tom.
Jag känner den. Tillåt dig själv att känna den.
Det behövs mod för att känna smärta.
Du kan göra det. Du klarar det. Var inte rädd.
Du har hållit den instängd så länge.
Släpp ut den bara...
Du har så mycket att gråta över, eller hur?
Gråt...
Känn smärtan. Du kan inte läka dig själv på nåt annat sätt.
- Jag är för gammal för sånt här. - Kom, så gör vi om det.
Är det kämpigt att bli gammal, med sina bästa år bakom sig?
Ta inte illa upp, men jag ska ge dig märken efter dubbar i hela nyllet.
- Det kändes härligt att få omkull er. - Är du beredd?
Tänk att jag får spö av en violinist! Hjälp en gammal man...
Om jag inte kan lära dig fotboll...
Pappa...?
Är det här du håller hus? Greenberg sa att du har missat två lektioner.
- Greenberg är en taskmört. - Han är sträng. Det är en bra lärare.
- Tom Wingo, Bernards tränare. - Jag har hört mycket om er.
Vi kan väl sluta då? Gå hem och öva. Vi kanske får tid över i morgon.
- Tänk att han är så stark. - Han är en bra spelare.
Han kan inte öva med brutna fingrar.
- Han sa att ni kunde oroa er för det. - Det är han som borde oroa sig.
Jag måste tyvärr avbryta er träning. Bernard ska åka till Tanglewood.
Med lite disciplin kan han faktiskt bli en god musiker.
- Det är ni som är maestro. - Jag är glad att ni förstår.
Susan och jag har middagsbjudning nästa fredag. Ni kan väl komma då?
Tack, det ska bli trevligt.
- Hur mår du? - Jag... mår bra.
Hur mår hon?
Bra, efter det hon har gått igenom.
- Får jag träffa henne? - Det skulle hon nog tycka om.
Hur är det med dig?
Jag finns fortfarande...
- Jag vet inte vad jag ska säga. - Låt mig bara få hålla om dig.
- Förlåt att jag utsatte dig för det. - Det var en välgärning.
Men gör inte om det. Jag står inte ut med tanken på en värld utan dig.
- Det lär vara fint i Tanglewood. - Vem bryr sig?
Jag skrev till tränaren i din skola.
Jag skrev att han får en jäkligt bra fotbollsspelare nästa år. Du är tuff.
Du tog allt jag serverade, och bad om mer.
- Ni är den bäste tränare jag haft. - Den ende du haft...
- Jag menar den bäste lärare jag haft. - Det var längesen nån elev sa så.
- Varför la ni av? - Jag ville göra nåt vettigare.
- Som vad då? - En bra fråga. Jag vet inte riktigt.
- Kan ni inte börja om? - Jag vet inte om de vill ha mig.
- Jag kanske kunde skriva ett brev. - Tack, men du ska få göra nåt annat.
Spela för mig. Du lär vara duktig.
- Här? Nu? - Varför inte? Sprid lite glädje!
Okej då, men folk kanske tror att jag vill ha pengar.
Är det nåt fel med en extraslant?
Då ska jag spela nåt jag har övat på.
Om jag spelade så, skulle jag inte ta i en fotboll.
- Är det fel att göra bådadera? - Absolut inte.
Absolut inte... Häng på dig den här. Du får inte missa tåget.
- Min far hatar er. - Ja, men han älskar dig.
- Jag kommer att sakna dig, Bernard. - Samma här...
- Jag ska skriva. - Du måste!
- Och rök inte! - Hallå! Du kanske behöver den här!
Jag trodde att klassiska pianister måste se tärda ut.
Du kan få henne till bordet.
- Nej tack. Hon är inte min typ. - Bra...
- Varför säger du det? - Jag tror att hon ligger med min man.
- Har du träffat alla? - Kingsley är min favoritförfattare.
Prata med honom, då. Jag ska kolla maten.
Tom! Så roligt att du kom!
Det var roligt att höra dig spela igen.
Jag såg dig i Charleston i somras.
- Brahms violinkonsert. - Bartok...
Har du sett någon Stradivarius? Det finaste instrument som byggts.
Jag vill spela till mr Wingos ära. Vi har inte sydstatsgäster så ofta.
Vad vill du höra? Jag kan inte så många fotbollslåtar.
Vad som helst...
För fan, Herb. Den där Mozart kunde allt få till pigga låtar.
Skulle du vilja göra i ordning en whisky med soda åt mig, tack?
Ja, sir...
Vem är det?
En av Susans vänner. Han är visst fotbollstränare.
Förtjusande...
Han är en mindre viktig konstnär.
Hur kan du tycka det? Hans verk finns på Metropolitan.
Det gör toalettpapper också.
Madison beundrar sydstatsförfattare. Faulkner, O'Connor, Eudora Welty...
- Jag älskar alla de där överlöparna. - Eller överdrift och excentricitet.
Ja, de är spritt språngande galna.
Jag antar att du vet en del om galenskap, Tom.
Savannah Wingo är Toms syster. Känner du till henne?
Hon är duktig, mycket duktig.
- Hon är en av Susans patienter. - Jag tycker inte att det passar sig.
Du är författarnas helare. Varför får du inte procent på deras royalties.
- Vad har du druckit i kväll? - Fråga Tom.
- Försökte du förgifta mig? - Inte med flit.
Men du vet ju hur det undermedvetna fungerar.
Jag gillar dig. Din snarstuckenhet, din stolthet.
- Du lovade att inte göra så här. - Ja, jag borde inte hacka på Tom.
Jag borde hacka på dig som gör min son till fotbollsdåre.
Hur kan du låta Bernard riskera skador?
Och hur kan du komma hit när alla vet att du knullar min man?
- Du är skyldig Monique en ursäkt. - Du är skyldig mig en ursäkt!
Har du inget sinne för humor, kära du?
Vad heter rollfiguren i din nya pjäs?
Han heter J... S..., och är utformad efter någon vid det här bordet.
- Inte mig, hoppas jag. - Hallå!
Sydstatarn har fått tag i din fela!
Skynda dig! Den börjar bli tung! Varför dröjer du så länge?
- Vad tar du dig till? - Har du inget sinne för humor?
- Den är värd över en miljon dollar! - Inte om jag tappar den...
- Be din fru om ursäkt. - Du bluffar.
Kanske det. Men visst är det en effektiv bluff?
- Förlåt, Susan! - Din ärlighet är klädsam, Herbie.
Nu ska du be mig om ursäkt för ditt etikettsbrott, din oljiga pungråtta!
Jag ber så mycket om ursäkt, Tom.
Ni kan minsann ordna bjudningar här i New York.
Tom!
Vänta!
Nu vet jag varför du ser sorgsen ut.
Ta med mig, är du snäll.
Jag vill förvarna dig... Tanken på att bli kär skrämmer mig.
- Då ska vi bara vara vänner. - Mycket goda vänner...
Lowenstein?
Jag tror att jag gillar äktenskapsbrott.
Det är därför det är en synd.
Gör bot, syndare! Träd i förbund med Herren!
- Jag behöver göra bot, efter i går. - Jag är illa ute...
- Varför är du illa ute? - Jag har börjat gilla stan.
Vad fick dig på andra tankar?
Måste du fråga? Du kan få mig på andra tankar om vad som helst!
Hej, Tom. Färska bakverk. Störde jag mitt i nåt snusk?
Hej, Susan. Du är förtjusande i dag.
Så roligt att ni hamnade i säng.
- Vill du ha lite smör på din bulle? - Fråga honom...
Jag pratade med Bernard i dag. Han bad mig hälsa på nästa helg!
- Jag är så tacksam mot dig. - Äsch, det var ingenting.
Egendomen går hela vägen runt.
- Är det inte vackert? - Inte lika vacker som du.
Här är det. Herbert trivdes aldrig här. Han nös bara.
Jag saknar också koloxiden. Är vi bara en timme från New York?
- Du ser att vi har träd här också. - Jag vill bli du i nästa liv.
Jag ska bli rik, ha en toppenvåning-
- ett fint lantställe, och en toppenkille som jag.
Kom. Jag vill visa dig runt.
Titta. Är det inte fint?
- Du slog sönder ett dussin ägg. - Strunt i det.
Vet du vad jag tänkte när vi sågs först?
"Hon hatar mig. Varför får hon mig att känna mig så jäkla dum?"
- Vad tänker du nu? - Just nu?
- "Varför får hon mig att må så gott?" - För att hon älskar dig.
Lowenstein, Lowenstein...
Jag kanske borde säga Susan nu.
Nej, jag älskar ditt sätt att säga Lowenstein.
Innan jag träffade dig, sov jag djupt utan att ens veta om det.
- Jag är rädd. - För vad då?
Vad händer när Sally vill ha tillbaka dig?
- Hon vill ha tillbaka dig. - Varför är du så säker på det?
Jag har provsmakat varan...
Brett isär med benen. Nej, det är inget snusk.
Nu ska du tackla mig.
Jag är för gammal för sånt här. Det här är det bästa med det.
Måste jag gå över till judendomen om vi ska hänga ihop?
Vi är vana vid sånt i min familj.
Nånstans där uppe finns Luke.
Din jävla dumskalle!
Han var som en gud när jag var liten.
Hur ser du på honom nu?
Som en människa, med begränsningar som alla vi andra.
- Utom du, Lowenstein. Du är perfekt. - Jag är allt annat än det.
Jag ser tillbaka på mitt liv, och inser att jag har varit förlamad i...
...Gud vet hur många år. Hur kunde jag bli kvar i ett sånt äktenskap?
- Du fick en son. - Ja, det fanns skäl.
Men inget var tillräckligt bra.
Jag trodde bara inte att nåt som det här var möjligt.
Och nu vaknar jag på morgonen...
...och hela dan tänker jag på hur skönt det är att bara må bra.
Jag hör dig komma mot mig i hallen...
Jag kan inte sluta le.
Jag ler, hela tiden.
Jag älskar dig, Lowenstein.
Kan vi gå in, och älska hela natten?
Än kan du inte allt om friluftsliv...
Jag är glad att du tog med mig hit.
- Du ska visst få komma hem snart. - Jag tror att jag är mogen för det.
Du, då? När ska du fara hem?
Jag vet inte. Sally och jag har det inte så bra.
- Jag tänkte stanna här ett tag. - Här? Du kan aldrig lämna Södern.
- Du gjorde det. - Jag älskar inte Södern som du.
Hej, Sally...
Hon ringde...
Vi visste att den dan skulle komma. Men man är aldrig riktigt beredd...
Håll bara om mig. Det känns som att jag ska dö.
Jag älskar dig för att du är en sån som alltid går tillbaka till familjen.
Jag måste hitta en trevlig judegrabb. Ni andra tar knäcken på mig.
- Känns det okej att fara hem? - Jag tror det.
Bra...
Jag har börjat på en ny diktsamling.
Den heter "Tidvattnets furste", och tillägnas nån som är viktig för mig.
Det skulle Luke bli glad åt.
Jag har tillägnat den min bror Tom Wingo...
...mitt minne.
Varför gör du det så svårt?
Du älskar henne mer, helt enkelt. Erkänn det.
Nej, Lowenstein... bara längre.
Våra sista timmar tillsammans höll vi till på Rainbow Room...
... och dansade en stillsam dans, precis som i min dröm.
Jag höll henne i mina armar...
... medan jag talade om för henne att jag kunde åka hem tack vare henne.
Sex veckor tidigare ville jag lämna min hustru, mina barn.
Jag ville sticka ifrån alltihop.
Men hon ändrade på det. Hon förändrade mig.
För första gången kände jag att jag kunde ge mina kvinnor nåt.
Det var de värda.
Så jag återvände till livet i S ödern.
Och där, med hustru och barn, bekräftar jag mitt liv, mitt öde.
Jag är lärare, tränare, och en mycket älskad man...
... och det räcker mer än väl.
I New York lärde jag mig älska mina föräldrar i all sin skröplighet.
Och att det inte finns några oförlåtliga brott i familjer.
Men nu är det livets gåta som håller mig uppe.
Och jag ser mot norr...
... och önskar än en gång att varje man och kvinna hade fått två liv.
Jag kör genom Charleston vid slutet av var dag.
Och när jag kör över bron mot mitt hem, känner jag orden formas i mig.
Jag kan inte hindra dem, eller säga varför jag säger dem.
Men när jag är längst upp på bron, kommer orden i en viskning.
Jag säger dem som en bön, som saknad, som lovprisning.
Jag säger Lowenstein... Lowenstein...
Ansvarig utgivare: Pia Grünler
Översättning: Bodil Ejwertz
Översättning: SDI Media Group
Ripped by: SkyFury